De tropiske have har de rigeste og de mest farverige samfund.
Koralrev...
De ligner det rene paradis-
-men her udkæmpes endeløse kampe om plads.
Selv korallerne skal slås om pladsen.
I den overbefolkede, hektiske verden-
-skal hvert individ finde sin egen måde at overleve på.
Men de her skabninger ville ikke være her uden korallerne.
En korallarve driver i det åbne hav.
Den flyder omkring i en suppe af unge koraldyr.
Hvis blot en enkelt larve finder et godt sted og overlever-
-bliver der dannet et nyt rev.
På få dage ændrer larven skikkelse og bliver en polyp-
-som minder om en søanemone.
Identiske kopier vokser frem, og en ny koloni bliver udviklet.
Hver polyp omgiver sig med et hårdt skelet-
-og med det som basis begynder den at vokse.
Den vokser i længden med hele 15 centimeter om året.
Denne forgrenede koral er kun to år gammel.
Et udviklet rev kan være tusinder af år gammelt.
Korallerne udgør fundamentet for revets liv.
Nogle organismer, som juletræsormen-
-lever inde i korallen.
Andre dyr klatrer væk fra revet for at filtrere deres føde fra vandet.
Når kolonien vokser, opstår der intime forhold-
-og dyrene bliver stadig mere afhængige af hinanden.
Selv de dyr, der tilbringer meget tid på at rejse i åbent hav-
-vender tilbage for at blive renset.
Koralrev kan huse umådelige mængder fisk.
Her svømmer havets mindste og største fisk.
Hvalhajen er kun på besøg.
Den kommer, når strømmene bringer næringsrigt vand op til overfladen.
Alle de her dyr er her på grund af korallerne.
Den kolossalt komplicerede labyrint er bygget lag på lag-
-af millioner og atter millioner af små dyr. Polypper.
Polyppens bløddele værnes af et kalkskelet.
Under indvoldene-
-finder størstedelen af væksten sted.
Det levende væv aflejrer et indviklet gitter af kalksten.
Nedenunder er kalkskelettet nøgent.
Det efterlades af det levende koralvæv.
Den hårde konstruktion er revets fundament.
Et rev kan være mange kilometer langt.
Koralrev findes kun i de klare, varme, lave vande i troperne.
Sollys er livsnødvendigt for dem, selv om de er dyr.
Inden i deres kroppe bor nemlig millioner af små encellede alger:
Planter.
Alle planter skal bruge sollys til at udvinde sukker ved fotosyntese.
98 procent af al koralføde produceres af algerne.
Uden algerne ville der ikke være noget koralrev.
Som alle andre planter skal alger have den rette mængde lys.
Hverken for meget eller for lidt.
Korallerne regulerer det med pigment-
-som vi kun kan se i ultraviolet lys.
De fleste koraldyr tilbringer dagene i deres fæstninger.
Men selv ikke der er de i fred for sommerfuglefiskens kæber.
Om natten fylder koraldyrene sig med vand, strækker tentaklerne ud-
-og kommer ud for at finde føde.
De samler plankton.
På hver fangarm er der nældeceller, som affyres ved kontakt.
Når byttet er fanget, føres det ned til polyppens mund.
Det er om natten, når polypperne udvider sig-
-at de bygger videre på kalkgrunden under dem.
Korallerne vokser oven på hinanden, og det giver problemer.
Hvis naboer kommer for tæt på, opdager de hinanden kemisk.
Angriberen til højre forbereder sig til kamp.
Polypperne krænger tarmene ud og fordøjer rivalerne levende.
Et ingenmandsland, en række af hvide skeletter-
-er det eneste vidnesbyrd om nattens grænsestridighed.
Nogle koraller er mål for endnu mere dødbringende rovdyr.
Rovdyr, som kravler frem mod deres ofre.
Tornekrone-søstjernen: En giftig, uovervindelig ædemaskine.
De krænger også tarmene ud og fordøjer koraller i massevis.
Nogle koraller får dog hjælp.
Små krabber, som bor i grenene, modsætter sig angrebet.
De angriber søstjernens sårbare underside nedefra.
Den trækker sig tilbage efter sådan et angreb-
-og korallen slipper uskadt.
Papegøjefisken er næsten halvanden meter lang.
Deres kæber er så stærke, at de kan bide gennem sten.
Når de går ned for at æde, er selve revet også truet.
De æder hæmningsløst-
-og stopper både sten og koraller i sig i jagten på alger.
Papegøjefiskene bidrager stærkt til revets erosion.
De sten og koraller, som de æder, kommer ud som fint sand.
Af et eneste rev kan de producere flere ton sand om året.
Sand danner de tropiske strande, som vi finder så tillokkende.
Med tiden samles sandet og bliver til en ø-
-hvor der siden kommer dyr og planter.
Træer slår rødder. Der kommer fugle.
Guanoen fra de tusinder af terner, der bygger rede her-
-beriger den sandede jord, så den kan ernære flere planter.
Men som andre havfugle satser ternerne på havet som fødekilde.
Under overfladen er det ikke kun en kamp om albuerum-
-men en konstant kamp mellem rovdyr og byttedyr.
Det er en oprustningskapløb, som har stået på millioner af år-
-og som har resulteret i de meget varierede livsformer.
Hestemakrellerne er et af revets vigtigste rovdyr.
Deres våben er hurtighed.
De leder efter stribefisk-
-der forsvarer sig ved at samles i forvirrende, blinkende stimer.
Hestemakrellerne prøver at drive stribefiskene mod revet.
Her har de større chance for at skille enkelte fisk ud fra stimen.
Nu kan hestemakrellerne fange de isolerede fisk ved lynangreb.
Det er meget sikrere at gemme sig på revet. I svampetunneler, f.eks.
De her rejer er ikke større end riskorn.
De her rejer er enestående.
Man har for nylig opdaget deres meget avancerede sociale system.
Det minder om biernes. Alle i samfundet er børn af samme hun.
Hun er dronningen og den eneste, der lægger æg.
Ligesom i et bisamfund har alle deres særlige opgaver.
Nogle er vagter og er bevæbnet med særlig store og kraftige kløer.
De er konstant på vagt og parate til at tage sig af fremmede.
Her er en havbørsteorm. Den jager gerne i svampe.
I sådan en labyrint kan man når som helst blive angrebet.
Så snart vagterne er alarmeret, mister ormen sit forspring.
Hellere trække sig tilbage i tide end at risikere skader.
Svampen er ikke kun et trygt hjem for rejerne-
-den giver dem også føde. Derfor behøver de aldrig gå ud.
Et sted, der tilgodeser alle ens behov, er værd at forsvare.
Som rejerne forsvarer andre dyr deres jagtmarker.
Glasfisk er guf for rødmundet koralbars.
Dens taktik er at svømme langsomt omkring-
-til den ikke længere føles som en trussel.
Men her er også andre fisk.
Dragefisken lægger sig i baghold og venter på det rette øjeblik.
Men her er ikke plads til to rovdyr.
Koralbarsen, som trodser dragefiskens giftige pigge-
-prøver at smide rivalen ud.
Men dragefisken står fast.
Koralbarsen brugte mange timer på at forsvare sit terræn.
Nogle dyr vil undgå konflikter for enhver pris.
De her harlequin-rejer har fanget en søstjerne.
De fører den til et sikkert sted uden for rivalernes rækkevidde.
Problemet med søstjerner er, at de har deres egen vilje-
-plus fem store, klæbrige arme.
Når rejerne har revet en arm løs, har en anden sat sig fast igen.
Kun hvis de kan få søstjernen om på ryggen, kan de få overtaget.
Men selv om det lykkes, er transporten et stort projekt.
Søstjernen er nu et levende spisekammer.
Kan rejerne holde på den, har de mad nok til flere dage.
Revets øverste del er som regel dækket af et tyndt lag af alger.
Mange fisk er afhængige af det.
Den hvidstrubet kirurgfisk forsvarer retten til at græsse her.
Men med så rigeligt et spisekammer er der altid konkurrence.
Når den fembåndede kirurgfisk vil æde, er de ikke til at stoppe.
De hvidstrubede kirurgfisk prøver at holde dem væk.
Men de kan ikke klare overmagten.
Området bliver skrabet rent for alger på få minutter.
De hvidstrubede kirurgfisk ser ud til at tabe kampen.
Men lidt efter lidt begynder de at få overtaget.
De fortsætter angrebet, til marodørerne stikker af.
Ved mørkets frembrud kryber nogle sælsomme skabninger frem-
-og kravler hen over revet.
Den her bevægelige busk er faktisk et dyr: En slangestjerne.
Den breder armene ud for at fange nattens plankton.
Revet bliver foruroligende stille.
Fiskene trækker sig tilbage og gemmer sig så godt, de kan.
En sortplettet pigrokke vil jage bytte, som har gemt sig i sandet.
De bruger deres elektroreceptorer til at undersøge havbunden.
Deres bevægelser trækker hajer til.
Hvidtippet revhaj.
Om natten i mørket har hajerne en stor fordel:
Ved hjælp af lugtesansen og elektroreceptorer sporer de fisk.
Hajerne leder også efter fisk, der har gemt sig i revet.
Deres slanke krop gør, at de kan klemme sig gennem snævre passager.
Man kan ikke gemme sig noget sted.
Ikke mange er sikre under disse ædegilder.
Nat efter nat udsættes dyrene ved revet for angrebene.
Men livet på revet drejer sig ikke kun om føde.
Sex er også vigtigt.
Der er mange ynglemetoder-
-men det gælder altid om, at så mange unger som muligt overlever.
Hver eftermiddag i to måneder-
-strømmer den brune kirurgfisk langs revene i Det Røde Hav.
Alle er på vej samme sted hen gerne et fremskudt område.
Her venter de på, at dagslyset aftager.
Pludselig styrter hunner væk fra revet for at lægge æg.
Så følges de af de hurtigste og nærmeste af hannerne.
De kæmper alle for at befrugte æggene.
Naturligvis kommer der andre dyr, der vil have del i et nemt bytte.
Når kirurgfisken yngler-
-kommer musketerfisk til for at æde de næringsrige æg.
Det er blot et af mange rovdyr, som æder af de æg og larver-
-der flyder rundt i de kommende uger.
Andre fiskearter er mindre skødesløse med deres æg.
Den stribede tangnål holder sig til en lille del af revet.
Hver morgen forlader hunnen sit hvilested og søger sin partner.
De er sammen i ti minutter for at bekræfte deres forhold.
De svømmer omkring på hans revir i en enkel hilsedans.
I løbet af sommeren når hunnens æg er modne-
-begynder parringslegen for alvor om morgenen.
Den tager sin tid. Efter cirka to timer forlader de havbunden sammen-
-tæt sammenslyngede.
Hannen gnider sig mod hunnen.
Han stimulerer hende, så hun slipper sine æg.
Og nu tager hannen dem hurtigt.
Æggene sidder nu fast på hannens mave.
Så forlader hun ham.
Men hun vender tilbage hver morgen til lidt synkronsvømning.
På den måde bekræfter de deres forhold.
Ti dage senere i ly af mørket-
-ryster hannen sin krop, og så fødes de nye tangnåle.
Først nu er de uafhængige af deres forældre.
Da hannen tager sig af æggene, når de er lagt-
-kan hunnen straks gå i gang med næste kuld.
Hjalp hannen ikke til, kunne de kun yngle hver 20. dag.
Da de deler byrden, kan de føde dobbelt så mange unger på et år.
En Metasepia pffeferi.
I modsætning til andre blæksprutter går den gerne-
-i stedet for at skyde sig over havbunden.
Det her er en han.
Han bruger farvespillet til at forføre hunnen.
Hun virker ikke imponeret.
Hun giver langsomt efter.
Det sidste skridt, overførsel af sæd, går hurtigt.
En syngende pukkelhval.
Pukkelhvalen besøger blot revet.
Efter et års drægtighed-
-kommer hunnerne her for at føde og amme deres nyfødte.
Plejen af den ene unge er vigtig.
Hunnerne bliver ved med at passe den i et halvt til et helt år.
Hannerne er kommet for at parre sig.
De ensomme hanner synger for at slå deres førerrang fast.
Jo højere og længere sangen er, desto stærkere er sangeren.
Jo bedre sang, desto større han-
-og hans chancer for parring stiger.
Alle disse parringsmetoder har det samme formål:
At så mange unger som muligt bliver gamle nok til at yngle.
Koraldyr forplanter sig også kønsligt.
Men sidder man fast i havbunden, er det svært at lede efter en partner.
De skal synkronisere deres seksuelle aktiviteter.
De bruger den stigende vandtemperatur og månens faser.
Nogle dage efter fuldmåne i det sene forår-
-når tidevandsstrømmene er svagest...
Er koraldyrene i Great Barrier Reef parat til at gyde.
Nogle koraller er hanner, og de udsender skyer af sæd.
I nærheden lægger en hun æg.
Nogle koraldyr er både hanner og hunner.
De lægger æg, der allerede er pakket ind i sæd.
Mængder af æg og sæd flyder op til overfladen-
-og blander sig med nogle fra andre steder på revet.
Hver koralart timer frigørelsen til en bestemt time på en bestemt nat.
På den måde øger man chancen for krydsbefrugtning.
De befrugtede æg flyder væk fra revet.
Den voldsomme årstid indebærer fare for revets dyr.
Hummere i Det Caribiske Hav mærker en ændring i vandet.
Temperaturen falder, og vældige dønninger roder op i sandet.
I ly af mørket kommer de ud for at flygte, inden uvejret kommer.
De krydser de udsatte sandsletter, mens de søger mod dybere vand.
Denne rejse foretager de hvert år.
Fra hele revet kommer der hummere for at være med.
For at spare på kræfterne følger de i hinandens slipstrøm.
Jo flere man er, desto tryggere føler man sig.
Ved daggry er de nået kanten af revet og begiver sig nedad.
Resten af den stormfulde årstid gemmer de sig på havbunden.
På denne årstid dannes der somme tider orkaner.
Så er selve revet truet.
Et helt rev kan blive ødelagt af et eneste uvejr.
Hundredvis af års vækst forsvinder på få timer.
Ude i havet udvikles der konstant nyt liv.
Efterhånden vil korallarverne kolonisere resterne.
Et nyt rev bliver bygget op på ruinerne.
Danske tekster: www.broadcasttext.com